Bolest a možnosti jejího zmírnění či odstranění

Jiří Vorlíček, Pavel Ševčík
Informace pro nemocné trpící dlouhodobou bolestí, pro jejich rodiny a přátele
Úvod
Tato publikace je určena všem, kteří trpí z nejrůznějších příčin dlouhodobou (chronickou) bolestí. Současně může sloužit jako informace pro rodiny a přátele těchto nemocných.

Chronická bolest může doprovázet řadu onemocnění, například nádorová onemocnění, revmatické choroby, poúrazové stavy a další. Bolest je velmi osobní záležitost, nedá se změřit ani zvážit, zkušenosti dvou osob nemohou být nikdy stejné. Vnímání bolesti ovlivňuje celá řada fyzických, duševních, duchovních, etnických i kulturních faktorů. Na vnímání bolesti mají vliv i vaše předchozí zkušenosti s bolestí a znalosti, jak je možné bolest zmírnit. Vaše pocity bolesti ovlivňuje rovněž duševní podpora lidí kolem vás. Věříme, že po přečtení této publikace dokážete bolest lépe zvládat a že se tím zlepší kvalita vašeho života.
Co je to bolest
Mezinárodní společnost pro studium a léčbu bolesti definuje bolest jako “nepříjemný smyslový a emoční prožitek, spojený se skutečným nebo' potenciálním poškozením tkáně nebo popisovaný v pojmech takového poškození. Bolest je vždy subjektivní".

Bolest je pocit, který zahrnuje širokou škálu potíží, od mírných až po těžké. Pouze vy můžete posoudit intenzitu vaší bolesti a vysvětlit a popsat ji člověku, který vám může pomoci.
Akutní bolest
Akutní bolest vzniká pří poškození tělesné tkáně úrazem, chorobou nebo operačním zákrokem. Trvá několik hodin, dnů nebo týdnů. Jde o přirozenou reakci organismu na poškození mající důležitý význam jako varovný signál (dotek horkého předmětu apod.). Velká akutní bolest současně představuje značnou psychickou zátěž. K odstranění akutní bolesti vede léčba zaměřená na odstranění příčiny bolesti a k úpravě poškozené tkáně, případně spojená s podáváním léků proti bolestí.
Chronická (dlouhodobá) bolest
U chronické bolesti obvykle nelze prokázat jednoduchou souvislost mezi poškozením tělesné tkáně a prožitkem nemocného. Bolest trvá déle, než je pro daný typ poškození tkáně nebo orgánu běžné, Její trvání přesahuje dobu tří í více měsíců. Často je chronická bolest neúměrně velká oproti původnímu a vyvolávajícímu podnětu. Ve vývoji chronické bolesti hrají podstatnou roli psychologické a sociální faktory. Bolest může zahrnovat vedle tělesného utrpení i problémy duševní, duchovní a sociální. Chronická bolest nemá funkci varovného signálu, ale nabývá sama o sobě charakter nemoci. Mírnění chronické bolesti je tedy vlastním cílem léčby.
Vyšetření chronické bolesti
Při vyšetřování chronické bolesti platí základní pravidlo: zdravotnický personál musí nemocnému vždy pří jeho výpovědi o bolesti věřit. Je to správné východisko pro vzájemnou důvěru, pro stanovení léčebného plánu a pro spoluprácí při léčbě. Pacient by se měl snažit bolest co nejlépe popsat. Je zapotřebí zjistit místo bolesti, její vyzařování, změny v průběhu dne, charakter bolesti (tupá, bodavá, rezavá, palčivá, svíravá), sílu bolesti, vliv bolesti na spánek, na příjem potravy, na tělesnou či duševní aktivitu, možné vyvolávající příčiny bolesti. Lékař také potřebuje znát dosavadní úspěšné i neúspěšné pokusy o léčbu bolesti, jejich úspěchy či neúspěchy.

Protože vnímání bolesti je velmi individuální a závisí na řadě okolností, snažíme se sílu bolesti u jednotlivých nemocných hodnotit podle určitých stupnic:

Vizuální analogová škála je úsečka o délce 10 cm, vypadá jako pravítko, její levý konec je označen jako “žádná bolest" a pravý konec jako “nejhorší bolest, jakou si umím představit". Pacient na úsečce označí, za jak silnou považuje svou momentální bolest. 
Tzv. Melzackova škála intenzity bolesti má 5 stupňů - 1) mírná, 2) nepříjemná, 3) silná, 4) krutá, 5) nesnesitelná bolest.

Je vhodné, aby si nemocný s chronickou bolestí vedl deník, ve kterém zaznamenává intenzitu své bolesti podle zvolené škály. Dodatečné posuzování síly bolesti je velmi obtížné a je zatíženo velkou chybou. Pacient by měl do deníku uvádět i případné omezení pohyblivosti a běžné denní aktivity podmíněné bolestí, trvání nerušeného spánku (jak dlouho spal) výskyt nevolnosti, zácpy a ovlivnění příjmu potravy a tekutin.
Léčba chronické (dlouhodobé) bolesti 
Cíle léčby
U silné chronické bolesti si klademe postupné cíle: 
1. zajištění klidného spánku
2. odstranění nebo zmírnění bolesti při tělesném klidu
3. odstranění nebo zmírnění bolesti pří tělesné aktivitě

Konečným cílem léčby chronické bolesti je odstranění či výrazné zmírnění bolesti a dosažení co nejlepší kvality života nemocného.

Způsoby léčby chronické bolesti
U chronické bolesti vždy zvažujeme, zda lze odstranit její příčinu. U nádorů může u velrni omezeného počtu nemocných pomoci chirurgická léčba, léčba zářením či chemoterapie. Pokud není příčina odstranitelná nebo není ani po podrobném vyšetření známá, provádíme takzvanou symptomatickou léčbu, to znamená že odstraňujeme či mírníme vlastní bolest.

Při léčbě bolesti je nezbytný dobrý vztah mezi pacientem a ošetřujícím personálem, je důležitá vzájemná důvěra a vcítění. Mimořádně důležité je pochopení a spolupráce rodiny a přátel nemocného.

Medikamentózní léčba
Základním pilířem léčby chronické bolesti je medikamentózní léčba - podávání léků odstraňujících či zmírňujících bolest. Je-íi tato léčba vedena přesně a správně, při dobré vzájemné spolupráci lékaře a pacienta, je možné udržet bolest pod kontrolou u naprosté většiny (více než 90 %) nemocných. Bohužel poměrně často není chronická bolest léčena přiměřeně a dostatečně. Příčiny neúspěchu léčby bolesti mohou být různé: špatná informovanost lékařů o možnostech léčby bolesti, předsudky a obavy lékařů, pacientů a jejich blízkých týkající se užívání opioidů, nedostatečná spolupráce nemocných nebo jejich příbuzných.

Medikamentózní léčba se řídí několika pevnými pravidly, která by měl ctít lékař i pacient, aby byl úspěch léčby co nejvýraznější:

1.	Lék proti bolesti (analgetikum) podáváme v pevných časových intervalech. Další dávka musí být vždy podána dříve, než odezněl účinek předchozí dávky. Jsou-li následující dávky analgetika podány až v době, kdy bolest znovu nastupuje, je její utišení obtížnější. Je zcela nevhodné podávat analgetika u chronické bolesti takzvaně “podle potřeby". Dávky a intervaly pravidelného podání analgetika určí lékař při úzké spolupráci s nemocným podle jeho obtíží.
2.	Analgetika jsou nasazována postupně podle hierarchie (stupně) jejich účinnosti (zjednodušeně řečeno od slabších po silná).
3.   Analgetika jsou kombinována s takzvanými pomocnými léky, které mají rovněž určitý analgetický účinek a působení základních léků proti bolesti podporují a zvyšují (kapitola Další léky používané při léčbě bolesti).

Světová zdravotnická organizace vypracovala  pro tyto účely třístupňový lékový žebříček používání analgetik:
I. stupeň = neopioidavé analgetikum + - pomocný lék. Pokud bolest trvá nebo sílí, použijeme
II. stupeň — slabý opioid + neopioidové analgetikum + - pomocný lék. Pokud bolest trvá nebo sílí použijeme
III. stupeň = silný opioid + - neopioidové anaigetikum + - pomocný lék.

Před přechodem na následující léčebný stupeň, bychom měli maximálně využít možnosti stupně stávajícího.

4.  Dávkování analgetik je stanoveno podle potřeb nemocného. Spíše než zkracování  intervalu podání léku volíme zvýšení jeho dávky.
5.  Dáváme jednoznačně přednost podávání léků ústy, případně formou čípků nebo náplastí, jen málokdy je nutné dlouhodobé injekční podávání analgetik.
6.  Cílem léčby nemusí být vždy úplná bezbolestnost, je^ale nutné docílit subjektivně lehce snesitelné úrovně bolesti. Úplná bezbolestnost bývá často dosahována za cenu únavnosti, spavosti, celkového snížení aktivity. Za úspěšnou léčbu pokládáme, udává-li nemocný zmírnění bolesti nejméně o 90%.
7.  Lékař by vám měl vystavit písemný časový plán užívání léků s vysvětlením, k jakérrtu účelu je příslušný lék podáván. Při odchodu z ordinace vašeho lékaře musíte přesně vědět, které léky máte užívat v pravidelných intervalech a které případně nepravidelně podle obtíží.
8.  Je nezbytné, aby účinnost léčby vaší bolesti byla pravidelně sledována a léčba byla podle potřeby upravována. V prvních dnech léčby je vhodné případně i denní sledování, po nastavení optimálního dávkování mohou být kontroly méně časté. Vznik bolesti jiného typu (změnu charakteru bolesti) v průběhu léčby ihned hlaste lékaři.
9.	Pokud trpíte nespavostí, je nutné s ní intenzivně bojovat, jinak vás zbytečně psychicky i fyzicky oslabuje. Na noc podáváme vyšší dávky analgetik, případně pomocný lék na spaní.

Léky proti bolesti (analgetika)
Analgetika  se rozdělují  na  dvě základní skupiny -  nesteroidní protizánětlivé preparáty a opioidy.

1. Nesteroidní protizánětlivá analgetika

Kyselina acetylosalicylová (Aspirin, Acylpyrin, Anopyrin, Aspro, Up-sarin, Colfarit a další): Velmi dobře působí proti bolesti včetně bolesti zánětlivého původu a bolesti kostní, ale může dráždit žaludeční sliznici. Při vředové chorobě žaludku a dvanácterníku není vhodná. Pokud se při užívání objeví zažívací potíže, ihned to oznamte lékaři.

Paracetamol (Parelen, Dafalgan, Efferalgan, Panadol, Paracetamol, Tylenol a další): Jedná se o účinné neopioidové analgetikum. Není vhodný při onemocnění jater.

Další léky této skupiny: ibuprofen (Ibuprofen, Brufen, Nurofen), indometacin   (Indometacin,   Indren),   diflunisal    (Dolobid)    naproxen (Naproxen, Naprosyn), flurbíprofen (Ansaid, Flugalin), diklofenak (Veral, Diclofenac, Olfen, Rewodina, Voltaren), piraxikam (Arthrernin, Piroxicom), nimesuiid (Aulin), meloxikam (Movalis): 

Tyto léky tlumí především zánětlivou bolest a bolest při postižení kostí, mohou vyvolávat zažívací obtíže, mají se pokud možno užívat po jídle. Kombinovat nesteroidní protizánětlivé preparáty mezi sebou není vhodné, úspěšně je ale lze kombinovat s opioidy.
2. Opioidy
Opioidy jsou označovány jako silná nebo centrální analgetika, dříve byly nazývány opiáty. Podle intenzity analgetického účinku se dělí do dvou skupin:

Slabé opioidy: kodein (Kodein), dihydrokodein (DHC Continus), tramadol (Tramal), tilidin (Valoron).
Silné opioidy: morfin (morphin) - používá se ve formě vodných roztoků, sirupů, tablet, čípků a injekcí nebo ve formě retardovaných tablet (MST Continus, Vendal),
   fentanyl  (Fentanyl inj., Durogesic fentanyl náplasti) 
   petidin (Doísin)
   buprenorfin (Terngesíc)

Kodein se často používá v kombinaci s kyselinou acetylosalicylovou nebo paracetamolem. Morfin je vhodný u intenzivních bolestí, při nichž jeho nasazení zbytečně neoddalujeme, může být podáván dlouhodobě (roky). Durogesic fentanyl ve formě náplastí je vhodný
zejména při nemožnosti přijímat anaigetika ústy (nevolnost, zvracení).

Vedlejší účinky opioidů
Zácpa
Zácpa je nejčastějším průvodním jevem. Všechny ostatní vedlejší účinky opioidů se mohou v průběhu léčby mírnit, zácpa zpravidla přetrvává. Durogesic fentanyl vyvolává zácpu méně často. Při léčbě opioidy musí většina nemocných užívat léky proti zácpě - projímadla. Osvědčuje se zejména íaktulóza (Lactulosa, Duphalac). Lak-tulóza se užívá pravidelně každý den v dávce, kterou určí lékař.

Podmínkou jejího účinku je dostatečný příjem tekutin. Na počáteční léčbu zácpy je dobré použít glycerinový čípek, u kterého je nástup účinku rychlejší. Je možné používání čajů a jiných přípravků obsahujících bylinu senu nebo výtažky z ní (Senegran). Všechny tyto přípravky mohou často vést k bolestivým křečím v břiše, proto je důležité zvolení správné dávky a časové rozmezí podání.

Několik rad, jak se vyvarovat zácpy:
•	Pijte hodně tekutin, vhodné jsou studené nebo naopak horké nápoje.
•	Jezte hodně potravin s vysokým obsahem vlákniny, například ce-lozrnný chléb, obilniny, syrovou zeleninu, ořechy, čerstvé ovoce (rybíz, angrešty, maliny, jahody, třešně, jablka, hrušky), případně kompoty (dýňový kompot a jiné), vhodné je i sušené ovoce.
•	Pokud to váš zdravotní stav dovoluje, pohybujte se a cvičte, choďte na procházky.
Nevolnost a zvracení
Na začátku léčby se může objevit nevolnost, případně i zvracení, které většinou během týdne odezní. V některých případech je nutné na přechodnou dobu použít léky proti nevolnosti a zvracení - antiemetika, například metoklopramid (Cerucal, Degan), thietylperazin (Torecan), prochlorperazin (Prochlorperazin), výjimečně i setrony (Zofran, Navoban, Kytril).
Několik rad jak zmírnit nevolnost a zvracení:
•	Jezte po menších množstvích vícekrát denně. Vyvarujte se velkých porcí jídel a pocitu plného žaludku.
•	Pijte tekutiny hodinu před nebo po jídle, nepijte v průběhu jídla.
•	Jezte a pijte pomalu.
•	Vyvarujte se sladkostí, smaženého a tučného jídla.
•	Jezte jídla studená, snáší se lépe než teplá.
•	Jídlo dobře rozžvýkejte, usnadníte tak jeho trávení.
•	Jestliže míváte ranní nevolnost, snězte ještě před opuštěním lůžka trochu suššího jídla, například sušenky, topinku nebo obilniny (nelze použít při zánětu v dutině ústní nebo při nedostatečné tvorbě slin).
•	Pijte chladné nesložené ovocné šťávy (džusy)  bez bublinek.
•	Cumlejte ledové kostky, mátové nebo kyselé ovocné bonbóny.
•	Po jídle odpočívejte na židli nebo lépe v křesle, nejméně dvě hodiny po jídle neuléhejte.
•	Noste volné nesvírající oblečení (například raději šle než opasek).
•	Při nevolnosti zhluboka a pomalu dýchejte.
•	Odvracejte pozornost od svých obtíží povídáním se spolupacienty, členy rodiny nebo přáteli,  nepřebírejte s nimi své zdravotní problémy.
•	Poslouchejte oblíbenou  hudbu, v televizi sledujte nenáročné zábavné pořady.
Celkový útlum aktivity, ospalost
Určitý útlum aktivity bývá zřetelný v prvních dnech podání oploidů, zčásti se jedná o potřebu organismu dohnat předchozí nespavost vyvolanou bolestí. Útlum většinou během týdne odezní. Vždy se poraďte s lékařem, zda můžete řídit motorové vozidlo!
Rady pro nemocné:
•	Počkejte několik dnů, zda ospalost pomine.
•	Snížená dávka vašeho léku  může tlumit bolest  i  bez ospalosti, poraďte se o tom se svým lékařem.
•	Je-li ospalost velmi silná nebo trvá-ii déle než jen několik dnů, informujte neprodleně svého lékaře.
Sucho v ústech
Léky proti bolesti mohou způsobit, že poklesne tvorba normálního množství slin. Pocit suchosti  v ústech se časem zmírní.
Rady pro nemocné:
•	Pijte velké množství tekutin.
•	Cumlejte  ledové kostky nebo tvrdé bonbóny bez cukru. Můžete  zkusit žvýkačku bez cukru. 
•	Zvlhčujte   suchá   jídla   máslem,   margarínem,   masovou    šťávou, omáčkou nebo zeleninovým vývarem. 
•	Na suché rty používejte balzám nebo jelení lůj.
Obavy a mýty týkající se léčby opioidy
Mezi nemocnými, jejich blízkými, ale i v části zdravotnické veřejnosti se setkáváme s obavami, které se týkají léčby morfinem a jinými opioidy. Přitom nasazení opioidů u středně silných a zejména silných bolestí je při správné indikací a dobrém vedení léčby spojeno s vysokým stupněm bezpečnosti.
Jaké jsou tyto obavy a mýty?

Obavy ze vzniku psychické závislosti. Tyto obavy jsou zbytečně zveličovány. K dispozici je řada důkazů, že u řádně léčených pacientů vzniká závislost na opioidech jen zřídka - velké statistiky uvádějí 1 případ na 1000 léčených. Pacientům, kteří měli v minulosti potíže s drogovou nebo alkoholovou závislostí, podáváme opioidy obezřetně.

Obavy z rychlého nárůstu tolerance. Tolerance je stav, kdy k dosažení účinku léků proti bolesti je zapotřebí zvyšovat jeho dávky. Po opakovaném podávání opioidů se může vyvinout určitý stupeň tolerance, ale dramatická nutnost zvyšovat dávkování opioidů       z tohoto důvodu je řídkým jevem.

Obavy z nepřijatelného útlumu o zatemnění mysli pacienta. Jak už bylo uvedeno, počáteční útlum je poměrně běžný, ale postupně odeznívá. Poslední výzkumy ukazují, že pacienti dlouhodobě léčeni opioidy při stabilním dávkování mohou po poradě s lékařem řídit motorové vozidlo. Jakákoli změna zdravotního stavu i dávkování opioidů však vyžaduje nové zhodnocení situace před tím, než pacient bude znovu řídit vůz nebo vykonávat jinou činnost vyžadující vysokou míru soustředění.

Obava z toho, že morfin je nasazen příliš brzy a že už nezbývá nic jiného. Na rozdíl od neopioidových analgetik není u podávání morfinu, Durogesicu a některých dalších opioidů omezená nejvyšší dávka. Znamená to, že při případném nárůstu bolestí lze zvýšit dávku tak, aby bolest byla opět pod kontrolou. Řada nemocných užívá opioidy úspěšně po léta.

Podání morfinu a jiných opioidů není v moderní medicíně omezeno na poslední péči. Přesto obava z morfinu ve veřejnosti přetrvává, nasazení silných analgetik je zbytečně odkládáno kvůli této zastaralé představě. Pacienti, jejichž výrazná bolest je včas zmírněna nasazením opioidového analgetika, prospívají lépe než ti, jejichž kvalita života je neustále narušována bolestí.

Další léky používané při léčbě bolesti
Mimo již zmíněné léky proti zácpě (laxancia) a proti nevolnosti a zvracení (antiemetika) bývají předepisovány i další skupiny léků:
Antidepresiva
Mají vlastní mírné_ analgetické působení, které nastupuje po několika dnech léčby. Účinek proti depresi se rozvíjí přibližně po dvou týdnech po nasazení léku. Používají se například amitriptylin (Arni-tritylin) nebo dosulepin (Prothiaden).
Neuroleptika
Působí proti nevolnosti a zvracení, uklidňují a zmírňují strach a úzkost. Používá se levopromazin (Tisercin), haloperidoi (Haloperi-dol), thioridazin (Thioridazin) a další.
Benzodiazepíny
Působí proti strachu, nespavosti, zmenšují pohotovost ke křečím
a snižují svalové napětí. Používají se diazepam (Diazepam), alpra-zolom (Neurol, Xanax), oxazepam (Oxazepam), bromazepam (Le-xaurin), jako léky pro navození spánku flunitrazepam (Rohypnol) a midazolam (Dormicum).
Alkohol
Menší množství alkoholu zmírňuje bolest, snižuje úzkost i svalové napětí a zlepšuje spánek. Poraďte se ale se svým lékařem, protože kupříkladu při onemocnění jater je alkohol zcela nevhodný. Kombinace alkoholu s některými léky je nebezpečná.
Regulátory metabolismu kalcia
Při bolestech, které jsou způsobené nádorem v kostech, je možné v určitých případech použít léky upravující kostní metabolismus a zmírňující bolesti. Jedná se o kalcitonin (Miacalcic, Cibacalcin) a biofosfáty - klodronát (Lodronat, Bonefos) a pamidronát (Aredia).
Hormony
Kortikosteroidy (Prednison, Dexamethason) se mohou v určitých případech podílet na léčení některých typů bolesti. Používají se například u bolesti v souvislosti s mozkovými a jaterními nádory, u kostních metastáz. Příznivě ovlivňují náladu, mohou působit proti zvracení a zvyšovat chuť k jídlu.
Nemedikamentózní způsoby léčby bolesti
Invazní postupy
Ve výjimečných situacích, kdy je medikamentózní léčba málo účinná, ji lze doplnit nebo nahradit použitím takzvaných invazivních postupů. Patří mezi ně podávání opioidů do páteřního kanálu, blokády nervů pomocí místních anestetik a jiných preparátů a neuro-chirurgické zásahy, při kterých se přerušují nervové dráhy vedoucí do mozku bolestivé podněty. Tyto invazivní postupy se provádějí ve specializovaných zařízeních.
Akupunktura
Jde o léčbu používanou již po staletí v Číně a Orientu k mírnění bolesti a některých dalších obtíží, například nevolnosti a zvracení. Do kůže a podkoží se ve specifických bodech zavádějí sterilní akupunkturní jehly, které mohou být v některých případech nahrazeny působením slabého elektrického proudu nebo tlaku (akupresu). Váš lékař vám poradí, kdy a na koho se můžete k provádění akupunktury obrátit.

Relaxace
Napětí a úzkost zvyšují intenzitu vnímané bolesti. Relaxace uvolňuje napětí ve svalech, může mít pozitivní vliv na váš spánek, snižuje únavu a  úzkost. Je vhodné věnovat 2X   denně 5 až 10 minut jednoduchému relaxačnímu cvičeni: 
•	Zvolte co nejklidnější místo. 9
•	Zaujměte pohodlnou polohu vsedě nebo vleže.
•	Pokud sedíte, opřete si hlavu a ramena.
•	Pokud ležíte, dejte si pod krk a pod kolena polštářek.
•	Zavřete oči.
•	Vhodné je doplnit uvolňování příjemnou tišší hudbou.
•	Hlavním cílem je dosažení hlubokého, pravidelného dechu, Všechny své myšlenky soustřeďte na to, aby se bránice pomalu zdvihala a klesala. Jakmile toho dosáhneme vlastní vůlí, začíná se tělo uvolňovat,
•	V celém těle začínáme pociťovat teplo a velkou tíhu. Zpravidla začínáme od hlavy a končíme u prstů u nohou. Jak tělo těžkne a uvolňuje se, svaly se příjemně uvolňují. Nastupuje klid, psychická bolest se zmírňuje a s jejím mizením cítíte úlevu i od bolesti fyzické.
•	Po asi dvaceti minutách setrvání v relaxovaném stavu zatneme naráz všechny svaly a tím je opět uvedeme do pohotovosti.
•	Léčebný účinek se v plném rozsahu zpravidla dostavuje až po 4-5 cvičeních, v začátcích je vhodné spolupracovat s psycho-terapeutem.
•	způsobech relaxace se můžete poradit se svým psychologem, rehabilitačním pracovníkem, lékařem nebo zdravotní sestrou. Můžete získat školící kazety nebo knihy.
Distrakce
Je to snaha soustředit vaši pozornost na něco jiného než bolest. Může jít o jednoduchou zábavu jako je sledování televize či poslouchání rozhlasu. Jako určitou formu distrakce je možné využít také vaše koníčky a záliby - čtení, malování, šití, hry včetně počítačových. Také kontakt s rodinou nebo přáteli odvede vaši pozornost od bolesti.
Organizace léčby bolesti
Léčba bolesti bývá zahajována na příslušném oddělení nemocnice, případně za konziiiárního přispění pracoviště pro léčbu bolesti. Pokud je medikamentózní léčba dostačující, pokračuje v ní praktický lékař u nemocného doma. V komplikovaných případech, kde léč ba bolesti není úspěšná, jsou nemocní odesíláni na ambulanci (centrum) pro léčbu bolesti, kde pracuje tým odborníků schopných řešit různé typy bolesti všemi dostupnými metodami. Nemocní jsou pak pracovištěm pro léčbu bolesti pravidelně sledováni při kontrolách na ambulanci nebo prostřednictvím návštěv pracovníků oddělení domácí péče samozřejmě ve spolupráci s praktickým lékařem.

Dostalo se vám do ruky první vydání publikace nazvané “Bolest a možnosti jejího zmírnění či odstranění". Brožura je určena pro pacienty i pro jejich blízké.

Vašimi ohlasy a kritikou můžete napomoci tomu, aby další vydání této publikace bylo lepší a přínosnější. Budeme vděční za jakékoliv poznámky, názory a připomínky, které nám pošlou jak pacienti, tak jejich rodiny, přátelé, ale i praktičtí lékaři.

Prosíme vás abyste neváhali a zaslali nám vaše připomínky a doporučení. Všem předem děkujeme. Připomínky vezmeme v úvahu při sestavování dalšího vydání.