Jak žít s rakovinou prsu
CancerBACUP

Úvod

Tato brožura je určena vám, máte-li vy nebo některá z vašich blízkých rakovinu prsu.

Připravili ji onkologové a jiní odborníci, zdravotní sestry a pacientky. Vypracovali společně informaci o zhoubném bujení, o léčbě, o diagnostice léčení a jak s touto nemocí dál žít.

Co je rakovina?

Orgány a tkáně těla jsou tvořeny malinkými stavebními jednotkami, které se nazývají buňky. Rakovina je onemocnění těchto buněk. Ačkoli buňky v různých částech těla mohou vypadat a fungovat různě, většina roste a dělí se stejným způsobem. Obvykle se takové dělení buněk děje uspořádaně, vymkne-li se však z nějakého důvodu tento proces kontrole, budou se buňky dělit i nadále a vytvoří bulku, čili nádor. Nádory mohou být benigní (nezhoubné) nebo maligní (zhoubné).

Zdravé buňky			         Nádorová tkáň

Z nezhoubného nádoru se buňky nerozšiřují do jiných částí těla a tudíž nejsou rakovinné. Rostou-li však na původním místě dál, mohou způsobit problém už tím, že tlačí na orgány, které je obklopují.

Zhoubný nádor sestává z rakovinných buněk, které mají schopnost rozšiřovat se do svého bezprostředního okolí a ničit je. Někdy se nádorové buňky odtrhnou od původního (primárního) nádoru a nádor se rozšiřuje do dalších orgánů v těle, a to buď krví nebo lymfatickým systémem. Když se tyto buňky dostanou na nové místo, mohou se dělit dál a vytvořit nový nádor, který se nazývá sekundárním čili metastázou.

Lékaři dovedou zjistit, jestli je nádor nezhoubný nebo zhoubný, a to tak, že si pomocí mikroskopu prohlídnou malý vzorek odebrané tkáně. Zjištování (diagnostika) nádorového onemocnění mikroskopem je velmi náročné vyšetření. Známe totiž víc než 200 druhů rakovinného bujení.

Prsy

Mléčné žlázy sestávají z tuku, pojivové tkáně a tkáně žlázy, která je rozdělena do lalůčků. Síť kanálků se šíří z lalůčků až k bradavkám. Je-li žena těhotná, vzniká v prsech mléko pro výživu děťátka.

Prsy doznávají největších změn v těhotenství. Jsou tužší, větší, bradavky jsou výrazněji zbarveny. Tkáň prsů se mění i v průběhu menstruačního cyklu. Před menstruací jsou prsy citlivé až bolestivé a mají nehomogenní strukturu, tvoří se v nich různě velké bulky. Je to výsledek působení hormonů na žlázový systém.

Pod kůží vede výběžek prsní žlázy směrem do podpažní jamky (axilly). V podpaží se nachází skupina lymfatických žláz, které jsou součástí lymfatického systému. Lymfatický systém je síť lymfatických žláz spojených v těle drobnounkými cévami, tzv. lymfatickými cévami. Žlutá tekutina (lymfa) obsahující buňky, tzv. lymfocyty, které mají bojovat s nemocemi, protéká lymfatickým systémem.

Bulky v prsu

Devět z deseti bulek v prsu je nezhoubných, nejde tedy o rakovinu. Většina těchto nezhoubných bulek v prsu jsou místa sestávající ze zduřené žlázové tkáně. Nazýváme je fibroadenomy. Jiné, běžně se vyskytující nezhoubné bulky v prsu jsou cysty (váčky s tekutinou, která se nahromadí v prsní tkáni). Nezhoubné bulky v prsu někdy vyvolávají potíže, ale lze je snadno léčit.

Zjistíte-li bulku v prsu, neodkládejte návštěvu u lékaře. Cokoli je svým způsobem nějak neobyklé, mělo by se vždycky vyšetřit, protože i když většina bulek v prsu je nezhoubná, musí se podrobit vyšetření, aby se přítomnost rakoviny dala vyloučit. A navíc, jde-li o rakovinu, je třeba mít na paměti, že čím dřív se léčí, tím jsou možnosti úspěšné léčby větší.

Co vyvolává rakovinu prsu?

Příčiny rakoviny prsu nejsou zcela probádané. Zdá se však, že u některých žen je rizikový faktor poněkud větší, a tato choroba se může u nich snadněji vyvinout.

Jen velmi malý počet rakoviny prsu je vyvolán zděděným vadným genem. Níže uvedené faktory mohou naznačit případnou přítomnost zděděného postiženého genu:

-	výskyt rakoviny prsu u některých blízkých členů vlastní rodiny,
-	výskyt jiných zhoubných nádorů, obzvláště rakoviny vaječníku a tlustého střeva.

Zdá se, že u žen, které neměly děti, nebo je měly pozdě, a u žen, které začaly menstruovat velice brzy, nebo jejich menstruace se dostavila pozdě, je riziko také poněkud větší.

U žen, jejichž strava je bohatá na živočišné tuky, se zjistila věší pravděpodobnost onemocnění rakovinou prsu.

Neexistuje žádný důkaz o tom, že by poradnění prsu, např. úderem, mohlo vyvolat rakovinu.

Jaké jsou příznaky rakoviny prsu?

Převážná většina žen ji poprvé zjišťuje jako bulku v prsu. Existují však i jiné příznaky, které je třeba mít na paměti:

Prs: 
-	změna velikosti nebo tvaru prsu
-	zdolíčkovatění kůže
-	bulka nebo zduření

Bradavka:
-	vtažení bradavky
-	bulka nebo zesílení bradavky
-	krvavý výtok (velmi zřídka)
-	vyrážka na bradavce nebo okolo ní (také velmi zřídka)

Paže:
-	nebolestivé zarudnutí kůže
-	otok v podpažní jamce

Bolestivost v prsní žláze obvykle není příznak rakoviny prsu. Mnoho zdravých žen mívá pocit, že mají bulky v prsech, které jsou před menstruací citlivé, avšak jsou to nezhoubné bulky.

Doporučujeme, aby každá žena, jakmile zjistí neobvyklý nález v prsu, vyhledala odborného lékaře, který na základě klinického a dalších vyšetření zjistí, zda se jedná o zhoubné nebo nezhoubné onemocnění. Čím dřív se zjistí rakovina prsu, tím jsou dlouhodobé vyhlídky žen s touto chorobou lepší.

Jak stanoví lékař diagnózu?

Pravděpodobně začnete tím, že navštívíte svého praktického lékaře, který vás prohlédne a buď zařídí další nutná vyšetření, nebo vás pošle k odbornému lékaři. Ten vás vyšetří a pokud to bude nutné, dá provést další speciální vyšetření.

1.	Anamnéza – dotazujeme se na výskyt zhoubných onemocnění v rodině, u přímých příbuných.
2.	Palpační vyšetření – lékař pohmatem zjišťuje velikost, tuhost, pohyblivost bulky v prsu, případné postižení kůže prsu. Dále je nutné vyšetřit podpažní jamky a jamku nadklíčkovou, kde jsou lymfatické uzliny a kam se může rakovina prsu rozšířit.
3.	Rentgenologické vyšetření:
a)	mastogram – mamogram = rentgenový snímek prsu
b)	rentgenový snímek plic, vyšetření kostry pomocí radioaktivní látky jako doplňující vyšetření ke zjištění celkového zdravotního stavu.

Dále se podrobíte těmto vyšetřením:

Mamografie

Touto rentgenovou technikou se vyšetřuje prs. Je to obzlášť užitečné pro zjišťování raných změn v prsu, kdy je ještě těžké nahmatat bulku. Některým ženám je mamografie nepříjemná, protože tlak na prs je silný, avšak toto vyšetření trvá pouze několik minut a prsům neškodí.

Ultrazvuk

Tento test je bezbolestný a trvá jen několik minut.

V tomto testu se využívá zvukových vln, díky jimž si lékař udělá obraz o vnitřku prsu. Ultrazvuk se obvykle používá u žen mladších 35ti let, jejichž prsa jsou příliš plná na to, aby se mamografem dosáhlo jasného obrazu. Pomocí ultrazvuku se dá zjistit, jestli je bulka kompaktní nebo obsahuje tekutinu (cystu).

Kůže na prsou se natře zvláštním gelem a malým zařízením, které se podobá mikrofonu a vydává ultrazvukové vlny, se krouží nad touto částí těla. Z odrazu zvukových vln pak počítač vytvoří patřičný obraz.

Punkční cytologie

Pomocí tenké jehly získá lékař drobný vzorek tkáně prsu pro mikroskopické vyšetření. Tento výkon je téměř nebolestivý.

Excize (vyříznutí)

Touto metodou lze získat větší část tkáně prsu k mikroskpickému vyšetření. Provádí se v místním znecitlivění. Je možno ji provádět ambulantně nebo za krátkodobé hospitalizace.

Pokud na základě těchto vyšetření prokáze lékař rakovinu prsu, doporučí další vyšetření, která odhalí nebo vyloučí rozšíření choroby do jiných částí těla. Patří mezi ně:

Vyšetření jater pomocí ultrazvuku

Ultrazvuk se používá pro změření velikosti a polohy jakéhokoli nádoru. Toto vyšetření je nebolestivé a trvá pouze několik minut.

Budete při něm ležet na lehátku. Břicho se natře gelem a malým zařízením podobným mikrofonu se přejede přes určené místo. Na počítači se ozvěny mění o obraz.

Scintigrafie kostí

Během tohoto vyšetření se vstříkne velmi malé množství mírně radioaktivní látky do žíly, obvykle na paži. Pak se snímkuje celá kostra. Protože postižená kost vstřebává víc radioaktivní látky než kost normální, projeví se toto místo na obrazovce projasněním.

Po injekci budete muset čekat tři hodiny, než se na odečítacím zařízení zjistí výsledek. Proto bude dobře, vezmete-li si do nemocnice knížku nebo nějaký časopis.

Tímto vyšetřením se nestáváte radioaktivní a po vyšetření můžete zcela bezpečně pobývat s dětmi nebo s jinými lidmi. Radioaktivita zmizí z těla během několika hodin.

Stadia rakoviny prsu

Kromě toho, že tato vyšetření objeví rakovinu prsu nebo potvrdí původní diagnózu lékaře, ukážou také rozsah nemoci. Lékaři dělí rakovinu prsu na čtyři stadia, počínaje malými lokalizovanými nálezy až  po nálezy pokročilé s metastázami.

Mnoho rakovin prsu nemusí však nutně překročit první nebo druhé stadium. Stane-li se tak, je cílem léčby, aby se jakékoli rozšiřování zastavilo a aby se dle možnosti odstranila rakovina jako taková. Rozdělení na stadia pomáhá lékařům, aby se rozhodli pro nejvhodnější způsob léčby.

První stadium:
Nádor má rozměr do 2 cm. Lymfatické uzliny v podpažní jamce nejsou zasaženy a nikde nejsou známky toho, že by se rakovina rozšířila do jiných orgánů.

Druhé stadium:
Nádor měří více než 2 cm, ale max. 5 cm s postižením nebo bez postižení lymfatických uzlin. Nikde však nejsou známky toho, že by se rakovina šířila dál do organizmu.

Třetí stadium:
Tyto nádory jsou větší než 5 cm, lymfatické uzliny bývají obvykle zasaženy, avšak nikde nejsou známky toho, že došlo k dalšímu rozšíření rakoviny do vzdálenějších orgánů.

Čtvrté stadium:
V tomto případě na velikosti nádoru v prsu nezáleží. Lymfatické uzliny jsou obvykle zasaženy a choroba je rozšířena do jiné části těla.

Každé stadium vyžaduje rozdílné léčebné postupy.

Duktální nádor in situ

Tento nádor je předrakovinný stav, který se, není-li léčen, může v rakovinu vyvinout. Obvykle se vyskytuje v prsních duktech (kanálcích), jimiž se mléko dostává do bradavky.

Jakých druhů léčení se používá?

Rakovinu prsu lze léčit chirurgicky, radioterapií, hormonální terapií a chemoterapií, a to buď jednotlivě nebo kombinovaně. Váš lékař vám vypracuje plán léčení na základlě zvážení celé řady faktorů, jako např. jaký je váš celkový zdravotní stav, jakého druhu a jaké velikosti je nádor, jak vypadá pod mikroskopem a zda-li se z prsu nerozšířil jinam.

Možná zjistíte, že některé ženy jsou léčeny jiným způsobem. Máte-li nějaké dotazy týkající se vaší léčby, neostýchejte se a zeptejte se svého lékaře nebo zdravotní sestry. Je užitečné, když si uděláte seznam otázek, kterými se obrátíte na svého lékaře a také když si s ním pohovoříte v přítomnosti blízkého příbuzného nebo příbuzné, kteří vám pak připomenou, na které problémy jste se chtěla zeptat.

Některým ženám pomáhá, když se mohou obrátit ještě na jiného lékaře, aby slyšely jeho názor a mohly se pak lépe rozhodnout pro určitý druh léčení. Většina lékařů vás ráda odkáže na jiného odborníka, aby vám sdělil svůj názor, máte-li za to, že vám to pomůže.

Operace

Váš lékař si s vámi pohovoří o nejvhodnějším chirurgickém zákroku podle velikosti a druhu nádoru a dle způsobů jeho šíření. Před jakoukoli operací se ujistěte, že jste si se svým lékařem důkladně promluvila. Mějte na mysli, že se žádná operace nebo lékařský úkon neprovede bez vašeho souhlasu.

Některé zprávy naznačují, že výsledky operace rakoviny prsu se různí podle toho, které dne menstruačního cyklu byla operace provedena. Nyní se zjišťuje, zda tomu tak je a který den lze dosáhnout nejlepších výsledků.

Někdy však nelze stanovit definitivní diagnózu před operací a chirurg bude muset bulku odstranit, aby se dala prozkoumat pod mikroskopem. Bude-li třeba, lze další operaci provést za několik hodin či dní a vy tak získáte víc času, abyste se mohla na ni připravit.

Nyní je možné provádět menší operace a prs se zachová na rozdíl od mastektomie (amputace prsu). Ovšem každá operace prsu zanechá nějakou jizvu a kosmetický účinek záleží na technice, kterou chirurg použil. Obvykle je možné pohovořit si s lékařem nebo se zdravotní sestrou o tom, jak budete po operaci vypadat.

Chirurgické odstranění bulky širokou lokální excizí 
(lumpektomie, kvadrantektomie nebo segmentektomie)

Zde se jedná o odstranění bulky v prsu i s částí obklopující tkáně, při čemž se odstraní nejnutnější množství tkáně prsu. Tento zákrok zanechává malou jizvu a někdy malou vyhloubeninu v prsu. U většiny žen se po tomto chirurgickém zákroku zachová dobrý vzhled prsu.

Mastektomie
(amputace prsu)

Pro některé ženy spočívá nejvhodnější chirurgická léčba v mastektomii. Jednoduchou mastektomií se odstraní pouze prsní tkáň. Radikální mastektomií se odstraní také svaly na stěně hrudníku (tato operace se dnes provádí už jen zřídka). Modifikovanou radikální mastektomií se odstraní prs a lymfatické uzliny z podpažní jamky, přičemž svaly stěnou hrudníku zůstávají nedotčeny.

Odstranění lymfatických uzlin

Při každé z uvedených operací vám chirurg odstraní z podpažní jamky lymfatické uzliny. To se děje proto, aby se zjistilo, zdali se tam nerozšířily z prsu některé rakovinné buňky. Navíc to pomůže lékařům rozhodnout se o nevýhodnějším léčebném postupu.

Rekonstrukce prsu

Ženy, které se podrobily mastektomii, si mohou dát prs rekonstruovat. Někdy to lze provést současně s mastektomií, avšak tento zákrok se často provádí až za několik měsíců po původní operaci, ba dokonce až za několik let.

Budete-li uvažovat o rekonstrukci prsu, promluvte si o tom se svým lékařem při zahájení léčby, aby vás mohl informovat o různých metodách, které lze uplatnit.

Po operaci

Délka pobytu v nemocnici je dána rozsahem chirurgického zákroku, jemuž jste se podrobila. Pacientkám se doporučuje, aby vstaly z lůžka, jakmile to bude možné a začaly se pohybovat.

Je možné, že po operaci budete bolest v operační ráně pociťovat ještě několik dní nebo týdnů. Existují však různé druhy velmi účinných léků na tlumení bolesti. Při delším trvání bolesti je třeba co nejdříve vyhledat lékaře, který učiní vše potřebné. Buď vám předepíše léky proti bolesti nebo náležitě ošetří operační ránu.

Po chirurgickém odstranění bulky nebo po segmentektomii budete v nemocnici pravděpodobně několik dní. Ženy, které se podrobily mastektomii, zůstávají v nemocnici obvykle týden.

Jestliže vám chirurg odstranil z podpažní jamky lymfatické uzliny, nebo podrobila-li jste se radioterapii, je možné, že budete mít jakýsi tupý pocit nebo tuhost v horní části paže. Je to proto, že v oblasti chirurgického zákroku došlo k zasažení nervů. Takové pocity mohou trvat několik měsíců. Rehabilitační sestra vás naučí několik cviků a je důležité dělat je pravidelně, aby se vám pohyblivost vrátila.

Po mastektomii dostanete lehkou epitézu (bavlněný umělý prs), kterou si vložíte do podprsenky. Je upravena tak, abyste ji mohla nosit ihned po operaci, kdy operační rána je ještě velmi citilvá.

Lymfatický edém (otok paže)

Po operaci rakoviny prsu je vaše ruka nebo paže, pokud jde o infekci, více zranitelná. I docela malé říznutí nebo popálení může vyvolat lymfatický otok celé paže a zasažená oblast může velmi bolet. To se nazývá lymfatický edém.

Zde je několik jednoduchých rad, které vám pomohou pečovat o pokožku a snížit riziko infekce:

•	ošetřete dezinfekčním prostředkem i docela malou oděrku nebo říznutí, udržujte toto místo v čistotě, dokud se nezahojí. Jakmile zjistíte náznak jakékoli infekce, je-li místo říznutí zanícené nebo horké a citlivé, obraťte se ihned na svého lékaře;
•	při mytí nádobí nebo jiných domácích pracích používejte rukavice;
•	zabýváte-li se zvířaty nebo prací na zahradě, vyvarujte se jakéhokoli zranění. Noste rukavice a oděv s dlouhými rukávy;
•	při šití mějte na prstu náprstek;
•	holíte-li se v podpaží, používejte elektrický holicí strojek, abyste se neřízla;
•	udržujte pokožku čistou a suchou a používejte denně zvlhčující krém, aby zůstala vláčná;
•	používejte kleštičky na nehty místo nůžek a mažte si pravidelně ruce krémem;
•	nestříhejte si nikdy kůžičku u nehtů, nýbrž ji ošetřujte krémem.

Až budete doma, buďte na sebe ještě nějakou dobu opatrná. Je možné, že budete mít pocit tělesné i duševní vyčerpanosti, proto odpočívejte co nejvíc a jezte dobře vyváženou stravu. Lékař vám pravděpodobně doporučí, abyste nezvedala a nenosila těžká břemena a abyste po dobu čtyř týdnů neřídila auto.

Jak žít po operaci prsu

Operarace rakoviny prsu, ať již jde o odstranění celého prsu nebo jen jeho části, může působit velmi traumaticky. Může se stát, že pro vás, jako ženu, jsou ňadra velmi důležitá a změna vašeho vzezření může mít velmi silný dopad na vaše sebevědomí. Mnoho žen potřebuje čas, aby se s takovou ztrátou vyrovnaly.

Ženy obvykle nachází různé způsoby jak se vyrovnat se změnou svého těla. Některé jsou raději samy, když se mají poprvé podívat na výsledky operace. Jiné potřebují podporu partnera nebo dobré přítelkyně, lékaře nebo zdravotní sestry, když se na sebe poprvé podívají. Buď jak buď, první měsíce jsou velmi traumatizující a mnoho žen prožívá rozporuplné pocity. Zármutek, strach, šok, zlobu spolu s lítostí, ale i úlevu, že se rakovina rozpoznala a byla léčena. Ženy, nebo jen některé z nich, prožívají tyto pocity různou měrou a začínají žít s důsledky operace rakoviny prsu.

Pomoc je však nasnadě. Žádná žena se s těmito pocity nemusí vyrovnávat úplně sama, ovšem pokud tomu nedává přednost. Mnoho nemocnic zaměstnává zvláště vyškolené psychology pro péči a podporu žen, které se dostanou do takové situace. Podpora milujícícho partnera nebo dobré přítelkyně je také nedocenitelná. Organizace pečující o pacientky, které se podrobily operaci prsu, má vypracovaný vynikající podpůrný program a její pomocí se můžete seznámit s ženami, které žijí ve vašem okolí, mají stejné zkušenosti a mohou vám nabídnout útěchu a praktické rady.

Ačkoli operace prsu nikterak nesnižuje vaši sexuální schopnost, průvodní jevy, jako např. silné emoce, mohou mít po nějakou dobu určitý dopad na váš sexuální život. Žena každého věku potřebuje být se svým tělem relativně spokojena, má-li ji sexuální život uspokojovat. Obava, že by jejího partnera, i dlouhodobého, výsledek chirurgického zákroku odradil, se může projevit ve chvíli, kdy by mu chtěla dovolit, aby se na její tělo podíval, nebo se jej dotkl.

Pro takové chvíle neexistuje žádná správná nebo nesprávná doba. To, kdy nebo jak se k tomu odhodláte, záleží zcela jen na vašich citech a na vašich vztazích.

Některé ženy si připadají tak zranitelné, že potřebují určitý čas jen na to, aby se uklidnily a získaly dostatek odvahy být s někým jiným, i když je to milovaný partner. Jiné potřebují tělesnou podporu téměř ihned a dotek milované osoby jim pomáhá překonat strach. Dovolit druhému člověku pohled na své změněné vzezření, je pro mnoho žen prvním krokem k tomu, aby se dokázaly se svým stavem vyrovnat.

Není však třeba, abyste tomu čelily samy, pokud si to nepřejete. Máte-li strach se první noc po návratu před svým partnerem svléknout, můžete se pokusit tento okamžik dopadu zmírnit. Během svého pobytu v nemocnici mohou zdravotní sestry připravit vašeho partnera na to, jak asi vypadá tělo po operaci. Když si budete přát, aby váš partner uviděl pooperační jizvu, může být při tom s vámi i zdravotní sestra nebo váš lékař.

Slova útěchy, která vám zprvu mohou připadat jako fráze, např. ”To chce čas”, ”Časem to bude lepší”, jsou však skutečně pravdivá. Otok po operaci zmizí, stopa zákroku bude bledší a jizvy budou postupně méně viditelné. Na měkkou epitézu si brzy zvyknete a ta vám pomůže nabýt opět sebedůvěry.

Je možné, že po operaci rakoviny prsu budete mít pocit citové a tělesné vyprahlosti. Dopřejte si smutek v té míře, jak to bude pro vás nejlepší.

Radioterapie

Rakovina se léčí radioterapií tak, že vysoce energetické paprsky zničí rakovinné buňky, normální buňky při tom však poškozují co nejméně. Při léčení rakoviny prsu se používá dvou hlavních druhů radioterapie: zevní radioterapie a intersticiální radioterapie.

Zevní radioterapie

Toto léčení se provádí na radioterapeutickém oddělení nemocnice, a to obvykle od pondělí do pátku, aby si tělo mohlo o víkendu odpočinout. Délka léčení závisí na druhu a velikosti nádoru a na typu chirurgického výkonu a váš lékař si o tom s vámi napřed pohovoří. Léčení se provádí ambulantně. Obvykle se tato terapie provádí po operaci jako zajišťovací opatření, a to po odstranění bulky, po segmentální excizi nebo mastektomii (amputaci prsu) v nižších stadiích nemoci.

Zevní radioterapií se nestáváte radioaktivní a po ozařování můžete být spolu s dospělými i s dětmi, je to úplně bezpečné.

Plánování vaší léčby

Vaše léčení je třeba pečlivě naplánovat, aby účinek léčby zářením byl co nejlepší. Při první návštěvě na oddělení radioterapie si lehnete pod přístroj tzv. simulátor, který zrentgenuje místo, jež se bude ozařovat. Plánování léčby je velice důležitou složkou radioterapie a někdy je třeba i několika návštěv, než radioterapeut, tj. lékař, který vám léčení naplánuje, bude s výsledkem spokojen.

Na pokožce vám vykreslí značky, aby laborant věděl, kam má paprsky namířit. Během léčení by toto označené místo mělo být podle možnosti udržováno suché, aby se zabránilo poškození pokožky a aby označení bylo stále viditelné. Rady, týkající se péče o pokožku, mohou být různé, to záleží na nemocnici. Některé doporučují tato místa v průběhu léčby nemít. Jiné doporučují omývat je pouze vlažnou vodou a roztokem vlažného heřmánku a pak je poklepáním měkkým ručníkem osušit. Ozařované místo se nemá třít, aby se pokožka nepoškodila. Rovněž se nemá používat deodorantů, parfémovaných mýdel apod.

Než se započne s radioterapií, laborant vás opatrně položí na ozařovací stůl, aby se vám pohodlně leželo. Během ozařování, které trvá pouze několik minut, budete v místnosti sama, avšak budete moci mluvit s laborantem, který vás bude z vedlejší místnosti bedlivě hlídat pomocí kamery. Radioterapie nebolí a během ozařování musíte klidně ležet.

Při radioterapii je třeba, aby paže byla v takové poloze, aby ozařování bylo účinné. Máte-li sníženou pohyblivost ramene, může tato procedura být bolestivá, nebo bude ozařování obtížné. Radioterapie vyvolává někdy pocit ztuhnutí svalů a ramene. Fyzioterapeut vás naučí několik cviků, které budete po radioterapii dělat, aby poloha při ozařování byla pro vás snažší.

Intersticiální radioterapie

Tento druh léčby zářením se provádí k zajištění operační jizvy po odstranění nádoru, a to tak, že se při celkové narkóze zavedou do tkáně duté jehly, do nichž se zavede zdroj záření. Tím se do místa původního nádoru aplikuje vyšší dávka záření než při zevní radioterapii. Po tuto dobu budete muset zůstav v odděleném nemocničním pokoji. Návštěvní doba a čas, který ošetřovatelky mohou s vámi strávit, budou omezeny, aby se zabránilo zbytečnému vystavení těchto osob ozařování.

Děti a těhotné ženy vás nebudou smět navštěvovat. Radioaktivita zmizí, jakmile se jehly a zdroj záření odstraní a pak už budou jak dospělí, tak děti ve vaší společnosti zcela bezpeční.

Tyto zásady u modernější ozařovací techniky vzhledem ke krátkým ozařovacím časům odpadají.
Vedlejší účinky

Jak zevní, tak intersticiální radioterapie může někdy vyvolávat vedlješí účinky, např. zrudnutí a mokvání pokožky, nevolnost a únavu. Po skončení radioterapie vedlejší účinky postupně zmizí, avšak únava může trvat ještě několik měsíců. Po chirurgickém odstranění bulky nebo segmentální excizi může radioterapie vyvolávat pocit zpevnění prsu. Může také zanechávat malá rudá místa na pokožce, což je dáno tím, že došlo k malému potrhání žilek. Avšak u větišny žen je po kosmetické stránce vzhled prsu velmi dobrý.

Pokud jde o dlouhodobé vedlejší účinky radioterapie, má se všeobecně za to, že se nyní vyskytují zřídka a že díky lepšímu plánování radioterapie a používáných přístrojů je jich čím dál tím méně. Máte-li obavy z toho, že se vyskytnou určité vedlejší účinky, promluvte si o tom se svým radioterapeutem.

Léky k léčbě rakoviny prsu

Léky se dávají při léčení rakoviny prsu ve dvou rozdílných situacích.

Jelikož se v obou situacích, tj. při hormonální terapii a při chemoterapii, poskytuje stejné léčení, pacientky se někdy ptají, proč se mají takto léčit. Léky budete dostávat z následujících důvodů:

1.	Adjuvantní terapie je termín pro doplňující léčbu po operaci, aby se snížilo riziko, že by se rakovina mohla rozšířit i na jiné části těla. Čím je nádor menší, tím je méně pravděpodobné, že se rozšířil. Někdy však rakovina již uvolnila buňky do krevního toku nebo do lymfatického systému. Jestliže byly zasaženy buňky lymfatické uzliny v podpažní jamce, je riziko, že k tomu již došlo, vyšší.

Rakovinné buňky v krvi nebo v lymfatickém systému mohou někdy a někde jinde v těle vytvářet druhotná ložiska (metastázy), která jsou tak malá, že zůstanou neobjevena i několik let. Avšak riziko, že se to může stát, lze u některých žen snížit, jestliže se jim poskytne doplňující léčení po operaci.

Bohužel absolutní záruka, že toto léčení zabrání rozšíření rakoviny, neexistuje.

2.	Léčení pokročilé nemoci (tj. rakoviny, která se rozšířila nebo vrátila)

Mnoho žen nemá po původním léčení rakoviny prsu už žádné další problémy, avšak některým se rakovina prsu vrátí nebo se rozšíří na jiné části těla. To je tzv. pokročilá (nebo metastatická) rakovina.

To nejdůležitější, co musíme mít na zřeteli je, že se pokročilá rakovina prsu dá často úspěšně léčit. Než váš lékař rozhodne o určité terapii, musí brát v úvahu celou řadu faktorů, k nimž patří: která část těla byla zasažena sekundárními rakovinnými buňkami, zda jste prodělala či neprodělala menopauzu, jaký druh adjuvantní léčby jste již měla v minulosti a jaký je váš celkový zdravotní stav.

Hormonální léčba

Hormony jsou látky, které se v těle vyskytují zcela přirozeně a řídí růst a činnost normálních buněk. Ženské hormony, estrogen a progesteron, mohou také ovlivnit růst rakovinných buněk v prsu. Hormonální terapie rakoviny prsu sestává z léčby anti-estrogeny, aby se ženským hormonům bránilo v podpoře růstu rakovinných buněk v prsu.

Jednou z nejobvyklejších hormonálních terapií je Tamoxifen. Užívá se denně a obvykle vyvolává jen málo vedlejších účinků. Umělé formy progesteronu (nejobvyklejší je Provera a Megace) inhibitory aromatáz (např. Arimidex, Femara) se mohou užívat, pakliže je účinek Tamoxifenu nedostatečný.

Pro ženy, které ještě neprodělaly menopauzu, je účinnou metodou léčby odstranění vaječníků, sníží se tím hladina estrogenu v těle. Vaječníky se odstraňují menší operací, nebo se jejich činnost zastaví nízkou dávkou radioterapie. Bohužel odstranění vaječníků má za následek předčasnou menopauzu, což může vyvolat stres obyvláště u ženy, která doufala, že bude mít ještě děti. Vyvolává také typické vedlejší účinky menopauzy, např. návaly, suchou pokožku, úzkost, deprese. Tyto příznaky lze však účinně léčit.

Nová skupina léků (tzy. LHRH analogy), jaksi ”vypne” vaječníky a zabraňuje jim v produkci hormonů stimulujících estrogeny uvolněné mozkem. To má tentýž účinek jako odstranění vaječníků nebo radioterapie. Dnes mnoho lékařů doporučuje spíš tyto léky než operace vaječníků nebo radioterapii.

Jako adjuvantní terapie

Tamoxifen užívají ženy často po menopauze, a to jsou-li po operaci nebo radioterapii. V některých zdůvodněných případech jim lékaři navrhnou jako doplňující léčbu ještě i chemoterapii.

Jako léčba při pokročilé chorobě

Všechny výše popsané hormonální léčby se poskytují i pro léčení sekundární rakoviny prsu, když se rakovina rozšířila na kosti, na podkožní tukovou tkáň nebo na samotnou pokožku. Jestliže druh vaší léčby přestává být stejně účinný jako dřív, může lékař použít další.

Tamoxifen se obvykle dává ženám s pokročilou rakovinou prsu, a to nezávisle na tom, jestli menopauzu prodělaly či ne. Inhibitory aromatáz nebo megestrol acetát (Megace) se dávají, když rakovina již nereaguje na Tamoxifen, nebo když Tamoxifen přestal být užitečný. Regulátorů LHRH a zabránění funkce vaječníků se užívá při léčbě žen, které menopauzu ještě neměly.

Chemoterapie

V chemoterapii se používá protirakovinných (cytotoxických) léků k ničení rakovinných buněk; zabrání se tím jejich růstu a dělení.

Tyto léky se podávají ústně nebo, a to je obvyklejší, intravenózně (injekcí nebo infuzí do žíly). Léčení chemoterapií trvá obvykle několik dní, pak následuje několikatýdenní odpočinek, který umožní tělu, aby se zotavilo z případných vedlejších účinků této léčby. Jak často se léčba opakuje, záleží na typu rakoviny a jak reaguje na léky.

Chemoterapie se většinou dává ambulantně, avšak někdy musí pacientka strávit několik dní v nemocnici.

Chemoterapie jako adjuvantní léčba

Chemoterapie se doporučuje ženám na základě důkladného zhodnocení nádoru a jeho šíření a u nichž je riziko vývoje recidivy vysoké.

Chemoterapie jako léčba při pokročilé nemoci

Chemoterapie se poskytuje jako první léčba, jedná-li se o metastatickou či pokročilou rakovinu postihující játra, plíce nebo další orgány.

Vedlejší účinky

Zatímco ve vašem těle léky bojují proti rakovinným buňkám, snižují dočasně i počet normálních buněk v krvi. Sníží-li se jejich počet, je větší možnost infekce a také se rychleji unavujete. V průběhu chemoterapie se budete pravidelně podrobovat krevním testům a bude-li třeba, dostanete transfuzi krve nebo antibiotika.

Někdy se stává, že po chemoterapii dochází několik dní k depresím. Tyto pocity rychle mizí, jestliže však přetrvávají, je třeba si o nich pohovořit s lékařem.

Jako vedlejší účinek se může také objevit nevolnost, zvracení, průjem a někdy i ztráta vlasů nebo hubnutí. Některé léky vyvolávají bolesti v ústech a způsobují vřídky. V takovém případě vám lékař předepíše pravidelné výplachy úst a sestra vám ukáže jak to správně dělat. Nemáte-li chuť k jídlu, můžete si dietu doplnit výživnými nápoji. Navíc je k dostání celá řada nových léků proti zvracení (antiemetika), která vám lékař může předepsat a které jsou velmi účinné.

Tyto vedlejší účinky jsou někdy velmi nepříjemné, avšak mizí, jakmile léčba skončí. I kdybyste ztratila vlasy, narostou vám překvapivě a velmi rychle nové. Než se to stane, nosí mnoho žen paruky, klobouky nebo šátky.

Všechny léky nevyvolávají stejné vedlejší účinky a některé pacientky nepociťují vůbec žádné. Váš lékař vám poví, jaké problémy se dají během léčby očekávat, někdy se ale žádné nedostaví.

Je třeba mít na paměti, že chemoterapie působí na různé ženy různě. Některá vede i v průběhu léčby normální život, zatímco jiná pociťuje velkou únavu a musí všechno dělat mnohem pomaleji a hodně odpočívat.

Mohu ještě mít děti?

Nejnovější výzkum naznačuje, že těhotenství pravděpodobně nevyvolává recidivu rakoviny prsu.

Chcete-li mít dítě, měli byste si o tom spolu se svým partnerem pohovořit s lékařem, který zná vaši anamnézu, a dovědět se od něho, jaká rizika jsou s tím spojena. Po vyléčení je dobře posečkat nějakou dobu, než se pokusíte otěhotnět. Čím více času uplyne, tím menší je pravděpodobnost, že dojde k recidivě rakoviny. Nicméně byste měla pečlivě uvažovat i o tom, zda kdyby po narození k recidivě došlo, byli byste vy a váš partner připraveni vzít na sebe riziko takové zodpovědnosti.

Může se stát, že ženy, které se podrobily buď radiokastraci nebo operaci, při niž jim byly vaječníky odstraněny, nebo nějakému druhu chemoterapie, nebudou moci mít děti.

To je další rána, kterou některé ženy nesou velmi těžce, ať již děti mají či nemají. Plodnost hraje velmi důležitou úlohu v životě mnoha žen a nemožnost mít děti je pro ženu obzvláště tvrdá rána, i když už se nějak s rakovinou vyrovnala.

Se ztrátou plodnosti se ženy obvykle nedokáží brzy smířit. Dopřejte si proto delší dobu, v níž se s tím vyrovnáte a překonáte i zármutek, že část vašeho života a přirozené funkce těla vám byly odepřeny. Pak si o tom také budete moci pohovořit se svým partnerem, s rodinou nebo s dobrou přítelkyní a to vám také pomůže. A nebojte se požádat svého lékaře o profesionální pomoc. Lidé pochopí, ať už je vaše situace jakákoli, že neplodnost je něco, s čím se většina žen nedokáže sama vyrovnat.

Antikoncepce

Jelikož na rakovinu prsu mohou působit hormony, neměly by ženy, které měly rakovinu prsu, brát antikoncepční pilulky. V poslední době se ukázalo, že kombinace estrogenu s progesteronem je pravděpodobně lépe tolerována, než když se bere samotný estrogen. Ve výběru nejvhodnější antikoncepční piluky vám pomůže lékař – gynekolog.

Vhodné jsou bariérové metody antikoncepce, jako např. prezervativy nebo pesary. Je-li při souloži zapotřebí více vlhkosti, je zcela bezpečné lubrikační želé používané zároveň s těmito bariérovými antikoncepčními prostředky.

Vás lékař v nemocnici vám jistě doporučí dobrý antikoncepční prostředek, stejně jako váš praktický lékař, který vám může zavést a nasadit pesar, jestliže jste si zvolila tento antikoncepční prostředek. Také tělíska jsou účinná, nikoli však ta, která další ženský hormon progesteron vylučují. I tady se obraťte na lékaře, který vám tělísko může zavést. Některé ženy, jež chtějí zabránit riziku otěhotnění, dávají přednost sterilizaci.

Hormonální substituční léčba

Tak jako s antikoncepční pilulkou je tomu i u žen, které prodělaly rakovinu prsu: lékaři jim obvykle radí, aby se této léčbě nepodrobovaly, protože estrogen v pilulce může stimulovat recidivu rakoviny. Máte-li velmi nepříjemné příznaky při menopauze, může vám lékař předepsat krátkodobou hormonální substituční léčbu. Výzkum týkající se rizik a výhod této léčby ještě pokračuje a jestliže se podrobíte hormonální substituční léčbě, je důležité, abyste byla pod stálou kontrolou.

Dispenzarizace

Po skončení léčby vás lékař požádá, abyste se dostavovala k pravidelným prohlídkám, a to po dobu několika let. Jestli byste v tomto období měla nějaké problémy nebo zjistila nové příznaky, informujte o tom svého lékaře co nejdříve.

Výzkum a klinické pokusy

Výzkum týkající se nových metod léčby rakoviny prsu stále pokračuje. Jelikož zatím žádná léčba rakoviny nepřinesla žádoucí výsledek, hledají onkologové stále nové metody a také proto se zabývají klinickým výzkumem.

Jestliže nové práce naznačí, že by nová léčba byla lepší než standardní postup, budou onkologové porovnávat nové postupy s těmi standardními. Je to tzv. klinické zkoušení a je to jediná spolehlivá metoda testování nové léčby. Často se těchto výzkumů zúčastní i několik nemocnic z různých zemí.

Aby se tyto metody daly spolehlivě porovnávat, vybírají se pacientky zcela náhodně počítačem, což je dnes typické. Nevybírá je tedy vyšetřující lékař. Je tomu tak proto, aby se ukázalo, že zvolí-li lékař tuto léčbu a nabídne-li ji pacientce, mohlo by to, byť i zcela neúmyslně, ovlivnit klinický výzkum.

Při takto kontrolovaném klinickém hodnocení, kdy byly pacientky vybrány zcela náhodně, dostane se pak některým nejlepší standardní léčby, zatímco ostatním nové léčby, při níž se ukáže, je-li lepší než ta standardní. Léčba je lepší buď proto, že je proti rakovině účinnější, nebo že je stejně účinná, ale má méně nepříjemných vedlejších účinků.

Důvod, proč by váš lékař byl rád, kdybyste se do studie zapojila, je ten, že dokud nová léčba nebyla tímto způsobem vědecky ověřena, nemohou lékaři vědět, která je pro jejich pacientky nejlepší.

Než se smí jakýkoli klinický výzkum zahájit, musí jej schválit etická komise. Váš lékař musí obdržet váš tzv. informovaný souhlas, než vás přihlásí do jakéhokoli výzkumu. Informovaný souhlas znamená, že víte, o co v této klinické studii jde, proč jste byla vyzvána, abyste se jí zúčastnila a co to pro vás znamená.

I když jste s účastí souhlasila, můžete ji kdykoli odříci, pokud jste dospěla k jinému názoru, a vaše rozhodnutí nemá žádný vliv na postoj lékaře k vám. Rozhodnete-li se studie nezúčastnit, nebo v jejím průběhu účast odřeknete, dostane se vám nejlepší standardní léčby a nikoli té nové, s níž je srovnávána.

Jestliže souhlasíte s účastí ve studii, vězte, že každá léčba, která vám bude poskytována, prošla nejdřív velmi pečlivým výzkumem, než se testuje v klinickém hodnocení a ten je navíc pod stálou kontrolou. Tím, že se klinické studie zúčastníte, pomůžete dalším pokrokům v lékařské vědě a v budoucnu i lepším výsledkům pro pacienty.

Vaše pocity

Většina lidí je zdrcena, když se doví, že má rakovinu. Dostavují se nejrůznější pocity, které mohou vyvolávat zmatek a časté změny nálady. Je možné, že všechny pocity, o nichž budeme nyní hovořit, nebudete mít, nebo že je neprožijete ve stejném pořadí. To však neznamená, že se s nemocí vyrovnáváte. Reakce se u různých žen různí a proto neexistuje správný nebo špatný pocit. Tyto emoce jsou součástí procesu, který se dostavuje u mnoha žen, když se snaží se svou nemocí vyrovnat. Partneři, členové rodiny a přátelé mívají často stejné pocity a často potřebují právě tolik podpory a rady, aby se s nimi vyrovnali stejně jako vy.

Šok a nevěřícnost

”Tomu nevěřím!” ”To nemůže být pravda.”

Taková bývá obvykle reakce na diagnózu rakoviny. Můžete mít pocit otupělosti, neschopnosti uvěřit, co se děje nebo vyjádřit jakoukoli emoci. Může se také stát, že budete vnímat jen málo z informací, kterých se vám dostalo a budete klást stále tytéž otázky, nebo budete chtít slyšet znovu a znovu stejné informace. Potřeba opakování je obvyklou reakcí na šok. Nevěřícnost znemožňuje některým ženám, aby s rodinou a přáteli o nemoci mluvily. Jiné naopak pociťují silnou nutnost hovořit o ní s těmi, kdo je obklopují. Snad jim to pomáhá tu zprávu přijmout.

Strach a nejistota

”Zemřu?” ”Budu mít bolesti?”

Rakovina je slovo nahánějící strach, protože je obklopeno obavami a mýty. Téměř všichni noví pacienti, u nichž byla zjištěna rakovina, vyjadřují své největší obavy otázkou: ”Musím zemřít?”

Dnes však lze rakovinu vyléčit, přijde-li se na ni v raném stadiu. I když ji nelze vyléčit úplně, lze díky moderní léčbě mít tuto nemoc dlouhá léta pod kontrolou a mnoho pacientek může vést prakticky normální život.

Mnoho lidí, u nichž se zjistila rakovina nebo některá jiná nemoc ohrožující život, chce si dát své věci do pořádku. Tím se částečně zbaví pocitu nejistoty a nabude přesvědčení, že cokoli se stane,  bude o jejich rodinu postaráno, a to obzvláště tehdy, když udělají poslední pořízení – závěť.

”Budu mít bolesti?” a ”Bude moje bolest snesitelná?” jsou další obvyklé otázky. Mnoho nemocných s rakovinou nepociťuje vůbec žádnou bolest. Ale pro ty, kteří trpí, existuje dnes už mnoho léků a postupů, které dokážou úspěšně zbavit pacienta bolesti a mít ji pod kontrolou – jako např. radioterpie.

Mnoho žen si dělá starosti kvůli léčbě, zda jim zabere a jak se asi vyrovnají s případnými vedlejšími účinky. Nejlépe si o tom pohovoříte se svým lékařem. Udělejte si seznam otázek, které byste mu chtěla položit a nebojte se ho požádat, aby vám odpověď nebo vysvětlení, kterým jste nerozuměla, zopakoval. Třeba si s sebou vezmete přítelkyni nebo příbuznou, až k němu půjdete. Je možné, že si vzpomenou na podrobnosti konzultace, které vy jste v rozrušení zapomněla. Nebo budete chtít, aby se ony zeptaly lékaře na to, na co vy sama nemáte odvahu.

Někteří lidé se nemocnice bojí. Pro někoho je to místo nahánějící hrůzu, obzvlástě když v ní předtím nikdy nebyl. Máte-li takové pocity i vy, promluvte si o tom se svým lékařem, jistě vás uklidní.

Někdy se vám může zdát, že vám lékaři nedávají uspokojivou odpověď, nebo že jsou příliš vágní. Často ovšem lékaři nemohou pacientku ujistit, že nádor úplně odstranili. Vědí na základě svých zkušeností, kolika pacientkám určitá léčba pomohla, budoucnost v individuálních případech ovšem předvídat nelze. Pro mnoho pacientek je těžké žít v takové nejistotě – nevědět, zda jsou vyléčeny nebo ne.

Nejistota pokud jde o budoucnost, může vyvolat velké napětí, avšak strach bývá horší než skutečnost. Je jistě uklidňující, když se o své chorobě něco dovíte. A když si pak o tom, co jste se dověděla, můžete pohovořit s rodinou a přáteli, pomůže vám to se uvolnit a zbavit napětí způsobeného zbytečnými obavami.

Odmítání

”Mně nic není!” ”Já rakovinu nemám.”

Mnoho lidí se vyrovnává se svou nemocí tak, že o ní nechce nic vědět nebo o ní mluvit. Jste-li na tom také tak, pak to řekněte svým přátelům zcela jasně, že o ní, aspoň v dané chvíli, mluvit nechcete.

Někdy je tomu právě naopak. Zjistíte, že vaše rodina a přátelé vaši nemoc odmítají. Máte dojem, že neberou skutečnost, že máte rakovinu, na vědomí. Zdá se vám, že vaše obavy a příznaky neberou vážně, nebo že schválně zavádějí řeč na něco jiného. Jestliže vás právě to rozčiluje a bolí, protože hledáte oporu v tom, že s vámi soucítí, tak jim to řekněte. Ujistěte je, že víte, co se s vámi děje, a že vám pomůže, když si s nimi o své nemoci promluvíte.

Rozhořčení

”Proč právě já?” ”A proč právě teď?”

Rozhorčení může zastřít pocity jako strach a smutek a vy si je chcete vybíjet na těch, kdo vám jsou nebližší, a na lékařích a sestrách, kteří se o vás starají. Jste-li nábožensky založená, pak se možná zlobíte i na svého Boha.

Je pochopitelné, že jste mnoha aspekty své nemoci hluboce rozrušená, ale nemusíte mít kvůli svému rozhořčení nebo podrážděnosti pocit viny. Vaše rodina a přátelé si ovšem nemohou vždycky uvědomovat, že vaše rozhořčení směřuje vlastně proti nemoci a nikoli proti nim. Až se vaše rozhořčení poněkud zmírní, bylo by dobře, kdybyste jim to řekla.

Obviňování a vina

”Nestalo by se to, kdybych tenkrát nebyla…”

Když lidé hledají důvody, proč se to muselo stát právě jim, svalují někdy vinu za svou nemoc na ty druhé. Bývá nám lépe, když víme, proč se něco stalo, ale jelikož lékaři vědí jen málokdy, co je příčinou rakoviny daného jednotlivce, nemáte žádný důvod sebe či někoho obviňovat.

Zášť

”Vám je hej, vás nic takového netrápí!”

Je pochopitelné, že míváte takové pocity a jste nešťastná, že máte rakovinu, zatímco jiní lidé jsou zdraví. Podobné pocity se mohou během vaší nemoci a léčby vyskytnout, a to z nejrůznějších důvodů. Vaše příbuzné mohou změny v jejich životě, které jim vaše nemoc způsobuje, také mrzet.

V tom obvykle pomůže, když se o těchto pocitech otevřeně mluví, v opačném případě se budou všichni zlobit a cítit se provinile.
Deprese a izolace

”Prosím, nechte mě být…”

Během nemoci mohou nastat chvíle, kdy chcete být sama a vyrovnat se se svými myšlenkami a emocemi. Nemusí to být lehké ani pro vaši rodinu a přátele, kteří tu těžkou dobu chtějí sdílet s vámi. Snáze se s tím vyrovnají, ujistíte-li je, že i když v dané chvíli nechcete o své nemoci hovořit, promluvíte si s nimi o ní, až na to budete duševně připravena.

Někdy mohou deprese být skutečnou zábranou v mluvení o nemoci. Snad by vám pomohlo, kdybyste si pohovořila se svým lékařem, který vám buď předepíše antidepresivní léky nebo vás pošle k lékaři specialistovi na emocionální problémy pacientů s rakovinou.

Učíme se vyrovnávat s rakovinou

Léčba rakoviny vždy vyžaduje mnoho času. Hodně času je také třeba, abychom se vyrovnali se svými pocity. Je třeba, abyste se vyrovnala nejen s vědomím, že máte rakovinu, nýbrž také s účinky léčby.

Ačkoli léčba rakoviny je s to vyvolávat nepříjemné vedlejší účinky, mnoho pacientů dokáže během léčby vést téměř normální život. Samozřejmě si musíte vyhradit čas jak pro léčbu, tak i na zotavenou po ní. Pracujte, věnujte se svým zálibám jen tolik, kolik chcete, a snažte se co nejvíc odpočívat.

Není příznakem neschopnosti, když někoho požádáte o pomoc, nebo když budete mít pocit, že sama nic nezvládnete. Jakmile druzí pochopí, jak vám je, mohou vám lépe pomáhat.

Co můžete dělat, jste-li přítelkyně nebo člen rodiny?

Některým rodinám přijde zatěžko mluvit o rakovině nebo sdílet pocity pacientky. Domnívají se, že bude nejlépe, budou-li předstírat, že všechno je v pořádku a chovat se jako obvykle, snad i proto, aby pacientku nezatěžovali, nebo v ní nevyvolávali pocit, že se jí nevěnují, zatímco se ve skuktečnosti o ni bojí. Avčak zastírání hlubokých citů může vést k tomu, že zavádět rozhovory bude ještě těžší a pacientka s rakovinou si bude připadat velmi izolovaně.

Partneři, příbuzní a přátelé mohou pomáhat tím, že budou pozorně poslouchat, co a kolik jim pacientka s rakovinou chce říci. Nenaléhejte na ni, aby o své nemoci mluvila. Někdy stačí naslouchat a nechat ji mluvit, kdykoli cítí tuto potřebu.

Mluvíme s dětmi

Rozhodnout, co byste měla o své rakovině říci dětem, je těžké. Kolik jim toho povíte, záleží na jejich věku a jak jsou vyspělé. Velmi malé děti zajímá jen to, co se v daném okamžiku děje. Postačí jim jednoduché vysvětlení, proč jejich příbuzná nebo přítelkyně musí do nemocnice, nebo proč se necítí dobře. Poněkud starší děti pochopí příběh o špatných buňkách. Všechny děti je třeba opakovaně ujišťovat, že vaše nemoc není jejich vina, protože ať již to dají nebo nedají najevo, děti mívají dlouho pocit, že něco zavinily. Většina desetiletých a starších dětí pochopí i dost složitá vysvětlení.

Obzvláště těžce se s takovou situací vyrovnávají mladiství, protože mají pocit, že jsou opět vtahováni do rodiny, právě, když se z ní začali vymaňovat a stávat se nezávislými.

Co můžete dělat vy?

Mnoho lidí má pocit bezmocnosti, když se dovědí, že mají rakovinu. Mají za to, že nemohou dělat nic jiného, než se obrátit na lékaře a jít do nemocnice. Avšak není tomu tak. V dané situaci je mnoho věcí, které vy a vaše rodina můžete udělat.

Pochopit svou nemoc

Když vy a vaše rodina pochopíte, v čem vaše nemoc spočívá, budete lépe připravena na to, jak se s touto situací vyrovnat. Budete aspoň vědět, čemu budete muset čelit.

Aby informace byla hodnotná, je třeba, aby pocházela ze spolehlivého pramene, jen tak zabráníte zbytečným obavám. Měl by ji poskytnout váš lékař, který zná vaši anamnézu. Jak jsme už řekli, je vždycky užitečné udělat si seznam otázek před návštěvou lékaře, nebo vzít si sebou přítelkyni nebo příbuznou, která by vám připomněla věci, jež se chcete dovědět, ale na které se snadno zapomíná.

Praktické a pozitivní úkoly

Jsou období, kdy nemůžete vykonávat to, co pro vás dříve bylo samozřejmé. Ale až vám bude lépe, můžete si stanovit jednoduché cíle a postupně získat opět sebedůvěru. Je třeba dělat věci pomalu a postupně, jednu po druhé.

Mnoho pacientek říká, že ”bojují proti nemoci”. To může někomu pomáhat a dokážete to i vy, když se jí budete zabávat. Dobrý a snadný způsob spočívá např. v tom, že si naplánujete zdravou a dobře vyváženou dietu. Jiný způsob je zase relaxování, jehož techniku si můžete osvojit doma.

Některé pacientky se domnívají, že jejich zkušenost s rakovinou je naučila stanovit si priority a využívat svou energii konstruktivněji než před onemocněním.

Možná, že vám pomůže několik praktických cvičení. Jejich druh a vynaložená námaha závisí na tom, na co jste zvyklá a jak se cítíte. Stanovte si realistické cíle a postupujte pomalu.

Jestliže se vám nezamlouvají změny diety nebo cvičení, pak není třeba, abyste se do nich nutila. Dělejte prostě jen to, co vám vyhovuje. Někdo raději dodržuje normální rutinu, někdo pojede raději někam na dovolenou nebo věnuje více času svému koníčku.

Kdo může pomoci?

Nejdůležitější je, abyste si uvědomovala, že máte kolem sebe lidi, kteříí vám a vaší rodině pomohou. Často  je snazší popovídat si s někým, koho se vaše nemoc netýká. Může to být v poradně, kněz v místě bydliště apod.

Některé nemocnice mají vlastní služby poskytující pomoc i po psychické stránce. Za tím účelem mají zvlášť vyškolené zdravotnice a i některé sestry na oddělení jsou vyškoleny v oblasti poradenství a mohou poskytnout pomoc při praktických problémech. Sociální pracovnice v nemocnici může rovněž poradit a poskytnout informace o sociálních službách a dávkách, o které můžete během své nemoci žádat. To se týká např. donášky obědů, pomoci v domácnosti, pomoci při péči o děti před vaší léčbou a po ní apod.

Jsou však i takové ženy, které potřebují víc než radu a podporu. Cítí, že rakovina v nich vyvolává depresi, pocit bezmoci a úzkosti. V některých nemocnicích jsou odborníci, kteří pomohou zdolat tyto emoce. Požádejte lékaře v nemocnici nebo svého praktického lékaře, aby vás poslal k odborníkovi, který se věnuje psychoterapii.